Tidigare
- Håll i dig! - Jag kan inte!
- Vi är i Den förtrollade skogen. - Vi är fast i det förflutna.
- Vi hindrade mina föräldrars möte. - Jag kan öppna tidsportalen.
Gör allt du kan för att Snövit ska få ringen.
- Ringen... - Ska du någonstans?
Du sa att du var skyldig mig en drink. Jag trodde du menade i en bar.
Ha tålamod. Jag har nåt bättre i tankarna. Håll den.
- Vad gör du? - Tillhållare.
Det viktiga är tillhållaren.
Kom! Det är värt det, jag lovar.
- Vad var det jag sa? - Okej, det är rätt häftigt.
Kom!
Hoppa på!
Så, vad är din historia, Neal?
Ett intressant val av ord.
Min historia är att jag lämnade en rörig situation.
- Det förstörde mig. - Dåligt hemma. Jag fattar.
Det var inte alltid det. Det var problemet.
- Det var bra en gång. - Varför försöker du inte fixa det?
Jag kan inte riktigt åka tillbaka. Det är min pappa.
- En dålig kille? - Inte i början.
Men han förändrades. Det var då det blev riktigt galet.
Men före det var det mitt hem. Det var trevligt.
Det är så man vet att man har ett hem.
När man åker därifrån får man en känsla man inte kan skaka av sig.
Man saknar det bara.
- Går det bra? - Jag tror det. Tack.
Jag heter... Leia.
Jag önskar jag kunde säga att det var trevligt att träffa dig.
- Vad heter du? - Jag törs inte säga det.
Drottningen vet inte vem jag är, så min familj är i säkerhet.
Hon är rätt hänsynslös, va?
Är du hungrig? Jag ryckte åt mig den på vägen ner.
- Vad är det? - Jag såg dig i byn.
- Jag ville hjälpa dig. - Om du hade försökt befria mig...
...så hade du hamnat här en dag tidigare.
- Varför är du här? - Jag visste var Snövit gömde sig.
- Jag vägrade avslöja det. - Gav du upp din frihet för Snövit?
- Ja, jag tror att hon är oskyldig. - Hur länge måste du sitta här?
Lika länge som du, bara en natt till.
Verkligen? En natt? Börjar Regina bli blödig?
Nej, en natt för att alla här blir avrättade imorgon.
Det var en gång...
Jag sa ju att jag skulle hitta dig vad du än gör.
Jag kommer alltid att hitta dig.
Är det enda sättet för dig att fånga en kvinna? Med en fälla?
Det är enda sättet att fånga tjuvar på.
- Vilken drömprins du är. - Jag har faktiskt ett namn.
Jag bryr mig inte. "Drömprinsen" passar dig.
Släpp ner mig, Drömprinsen.
Varför skulle jag göra det?
Snövit.
Lugn, jag ska inte överlämna dig. Jag vill bara ha ringen du stal.
- Jag gillar inte smycken. - Jag märkte det.
- Jag har inte din ring. - Varför tror jag inte dig?
Du borde göra det, hon talar sanning.
Prins Charles. Vilken underbar bal häromkvällen.
Lammet var stekt för länge, men sånt sker.
Snövit har inte din ring. Det är min prinsessa som har den.
Du måste hjälpa mig att få tillbaka henne.
Har hon min ring? Då har två kvinnor rånat mig.
- Var är hon? - Det är det som är problemet.
- Drottningens slott. - Det är inget problem alls.
Jag hittar där. Det var mitt förut.
Jag kan få in oss, men inte härifrån.
Släpp ner mig, så får du din prinsessa. - Och du får din ring.
Och jag slipper se ditt drömprinsansikte igen.
Förlåt, min tös.
Du njuter verkligen av det här.
Det är inte mitt fel att ditt ansikte hänger på varje träd i skogen.
Vad har du runt halsen? Du gillar väl inte smycken?
- Nej! Försiktigt! Det är ett vapen. - Damm?
Älvstoft från en ond fe.
Den förvandlar den värsta mot- ståndaren till nåt som lätt krossas.
- Jag sparar det åt nån särskild. - Drottningen?
Anklagelserna mot mig är lögn, men hon försöker ändå döda mig.
Jag försökte komma härifrån. Därför stal jag.
Det var för att få plats på ett piratskepp.
Vad gjorde du för att dra på dig drottningens vrede?
Hon menar att jag har förstört hennes liv.
Gjorde du det?
- Ja. - Vi är framme!
Vi behöver hjälp för att komma förbi vakterna.
Vänta här. Vi går in ikväll. Jag kommer tillbaka med hjälp.
- Ser du fram emot bröllopet? - Jag äktar Midas dotter.
Varför skulle jag inte se fram emot det?
Jag menar inte att snoka, men du verkar inte gifta dig av eget val.
Jag trodde att jag skulle gifta mig för kärlek.
Men nu ska jag bege mig in i något som verkar-
-som ett affärsavtal.
En fusion av två riken.
Den här pärsen får mig att undra om det finns äkta kärlek.
Jag kände likadant en gång.
När jag träffade rätt person förändrades allt.
- Prinsessan Leia, som vi ska rädda? - Ja.
Jag skulle gått till jordens ände för henne.
- Skulle hon gjort det för dig? - Jag vet inte.
- Vad är problemet? - Det finns många problem.
Familjen? Min far gör saker besvärliga för mig.
Ja, det är en sak. Och jag vet inte om hennes föräldrar gillar mig.
Med tanke på allt du gör för henne vore det galet att inte gilla dig.
Jag hoppas att du minns det.
- Vad fasen var det? - Vi får nog veta snart.
Hallå! Vem är du?
Jag heter Röd. Jag är Snövits vän.
- Jag ska hjälpa er in i slottet. - Hur?
Det ska ni få se.
Vad är det?
Den tillhör mina föräldrar. Man kan väl kalla det deras vigselring.
- Och de lät dig ta hand om den? - På sätt och vis.
Jag måste se till att de får den.
Det är hemskt att vara ifrån sin familj.
Ja, det är det.
Ju längre jag är ifrån dem... Smärtan dämpas inte.
Den blir värre. Kanske för att jag vet att jag aldrig får se dem igen.
Om min mamma var här skulle hon säga till mig att ha förtröstan.
Kanske du också borde ha det. Kanske du hamnar hos dem till slut.
Jag tror inte det. Jag är rätt säker på att de tror att jag är död.
- Snart kommer det att vara sant. - Kanske inte.
Ge mig din sked.
- Vad gör du? - Det handlar om tillhållarna.
Du klarade det!
Vad väntar du på? Stick härifrån!
Gå!
- Tur att vargen är på vår sida. - Ja, hon är skräckinjagande.
Skynda på. När han vaknar är de oss på spåren.
Vänta! Någon kommer.
- Swan? - Krok?
- Du låter mig inte rädda dig. - Jag räddar mig själv.
Jag finns snart inte om vi inte hittar ägaren.
- Den är min. - Vet ni vägen ut?
Följ mig. Snö sa till mig var vi skulle möta henne.
Tack, Leia.
- Säg inte att du gjorde det. - Hon skulle avrättas imorgon.
- Om hon ska dö måste hon göra det. - Ursäkta, men vi måste dra.
Vi måste hitta Snövit.
Jag trodde inte att du var dum nog att smyga dig in i ditt eget hem.
Men du var ju dum nog att förlora det.
- Kom inte närmare. - Tror du jag är rädd för älvstoft?
- Det här är mörkt älvstoft. - Hur fick du tag i det?
Det kvittar, men jag ska använda det på dig.
Jag hindras inte av att bli en insekt.
- Nej, men att trampa på dig gör det. - Ska du döda mig?
Jag tror inte att du är kapabel till det, Snövit.
Svart magi är min starka sida, inte din. - Vakter!
- Du ska få lida som jag. - Det var ett misstag, Regina.
Jag talade om Daniel, men visste inte hon skulle hindra ert bröllop.
Du hade inte lärt dig det mest grundläggande.
Alla handlingar har konsekvenser.
Du kan döda mig, Regina.
Men det här kungariket kommer aldrig att bli ditt.
Hon ska dö i natt.
- Vad är det? Ser du Snövit? - Ja, tyvärr.
- Vi måste ner innan det är för sent. - Jag tror inte att det går.
Nej.
Efter att min bror dog...
...återupplevde jag det där slutgiltiga hemska ögonblicket.
Gör inte det mot dig själv.
I såna här stunder kan vi bara försöka leva i nuet.
Nuet...
Jag finns kvar. Hur är det möjligt? Vi såg henne dö.
- Då hade jag aldrig fötts. - Du borde ha försvunnit.
- Kanske... - Hon lever fortfarande!
Om Snö finns där ute måste vi hitta henne.
Attans insekter. Vi borde tillbaka till drottningens slott.
Se dig omkring. Kan det vara Reginas trick?
- Nej, Regina tror att Snö är död. - Stå still!
Vänta! Skada den inte.
Snö berättade vad älvstoftet skulle göra med drottningen.
Hon sa att de skulle förvandla henne till nåt som lätt kan krossas.
- Förvandlade hon sig själv? - Då kan hon ha kommit undan elden...
...fejkat sin död och rymt.
Ja, det är hon. Vi måste bara hitta ett sätt att få tillbaka henne.
- Hon säger nåt. - Härligt! Pratar nån insektsspråk?
Hon ropar på mig.
- Blå! - Det stämmer. Vem är du?
- Leia. - Nej, det är inte rätt.
Men du får ha dina hemligheter. Det är nog bättre så.
- Kan du få tillbaka Snö? - Svart magi gjorde det mot henne.
Vit magi kan göra det ogjort.
- Du lever! - Åh...
- Det verkar så. Tack. - Snö.
Röd!
Det verkar som om vi är på rätt spår igen.
Ja.
Jag antar att jag borde tacka dig.
- Du räddade mig. - Det var det hedervärda valet.
Jag ska till bäcken och hämta vatten. Jag kan fylla din flaska.
Tack.
De börjar gilla varann. Det kommer att funka.
Kanske, men vi har ett annat problem.
- Jag var tvungen att rädda henne. - Det var nobelt...
...men hon ska vara död. Hennes närvaro kan få oväntade följder.
- Hon är en oskyldig kvinna. - Tänk om hennes barn blir mördare.
Eller hon kanske blir full och rider på en av dvärgarna? Vem vet?
Hon hör inte hemma här.
Jag vet vad vi kan göra.
- Vi tar henne med oss. - Till framtiden?
Du kan inte stanna här. Du skulle ha dött för flera timmar sen.
- Jag vill till min familj. - De måste tro att du är död.
- Det är vad de alltid har trott. - Lita på oss.
Jag varken litar eller tror på er.
Om ni inte kidnappar mig söker jag upp min familj.
- Då antar jag att vi kidnappar dig. - Jag visste att du var en pirat.
- Vad hände med henne? - Hon vilar. Vad är det?
Har ni sett Snö? Hon gick till bäcken, men hon har inte...
- Ringen! Hon tog den. - Verkligen? Vet du vart hon skulle?
Hon skulle med ett piratskepp. Det finns bara en väg till hamnen.
- Trollbron. - Åh nej.
Vänta. Var det inte där Snö räddade din far?
Ja, men hon klarade det för att hon hade älvstoftet.
- Det har hon använt på sig själv. - Kom, de behöver hjälp.
Snövit. Säg till drottningen att hon lever.
Spring! Jag följer efter dig strax.
Följ mig! De hittar inte i skogen som jag hittar.
Kungligt blod är det sötaste blodet.
Stopp!
Släpp svärdet, annars förvandlar jag er till insekter.
Mörkt älvstoft. Släpp honom...
...annars ska jag skrapa er av mina sulor.
- Vi vill inte ha trubbel. - Bra.
Samtidigt kan ni ge mig ett skäl till att glömma det här.
- Du räddade mig. - Det var det hedervärda valet.
Men du använde ju älvstoftet på dig själv.
Sand.
Troll är inte kända för att vara smarta.
Kom, vi borde gå, ifall de kommer tillbaka.
Vänta!
- Du vill väl ha tillbaka den här? - Just ja, guldet.
Dina föräldrar behövde visst inte hjälp ändå.
Och du kan inte gifta dig utan den här.
Det är väl inte din stil?
Det finns bara ett sätt att ta reda på det.
Det är inte alls min stil. Din fästmö kommer säkert att älska den.
Det går bra, Swan.
Alla får inte chansen att se sina föräldrar bli kära.
Vart du än åker, var försiktig. Om du behöver nåt...
Då kommer du att hitta mig.
Alltid.
Jag trodde nästan på det.
- De går ifrån varandra. - Det är okej.
Det var så det gick till. Det tog ett tag innan de godtog sina känslor.
Det ligger nog i släkten.
Titta! Vi klarade det.
Vet du vad det här är?
Det här är vad som händer med folk, eller i det här fallet troll-
-som sviker mig.
Hitta Snövit!
Jag ska förstöra hennes lycka om det så blir det sista jag gör.
- Vi klarade det! - Är dina föräldrar ihop?
- De är på rätt spår. Vi kan dra. - Jag förstår. Och ni har bagage.
Det är en lång historia. Kan du öppna portalen?
Nej, det kan jag inte.
- Vad jobbar du med då? - Det är till mig.
En glömskebrygd. Jag vet för mycket om min framtid.
Enda sättet att skydda den är att glömma den.
Du sa att trollspöet kunde hjälpa oss.
Tydligen kan bara de som använder portalen öppna den igen.
Om du inte har magi åker du ingenstans. Har du det?
- Jag tänkte väl det. - Skulle du inte skydda din framtid?
- Det är det jag ska göra. - Han tänker döda oss.
Nej, ni ska till ett säkert ställe dit inte ens jag vågar åka.
Där förvarar jag magi som är för mörk till och med för mig.
Rumpelstilts...
Nej...
Han gjorde oss i alla fall en tjänst. Jag är djävulskt stilig igen.
Rör inget! Om Rumpel är rädd för det här måste det vara av ett skäl.
- Jag försöker hitta en väg ut. - Det finns ingen.
- Vi kan inte öppna portalen igen. - Jo, du kan det.
Vi behöver bara magi. Du är räddaren. Du klarar det.
- Jag förlorade den. - Zelenas förbannelser dog med henne.
- Du borde ha fått tillbaka din magi. - Tror du jag låtsas?
Utan magi är det lättare att dra till New York och låtsas vara nån annan.
Lyssna, Swan. Du är inte det. Det är dags att sluta springa.
Tror du inte att jag vet det? Ja, jag springer.
Jag har överlevt så, men jag vill att det här ska funka.
Jag vill tillbaka. Jag vill sluta springa.
Vad fick dig att ändra dig?
Att se min mor dö.
Jag trodde att hon var död. Du såg vad som hände.
Jag var så lättad när jag såg att hon mådde bra, och jag kramade henne.
Och vet du vad jag såg i hennes ögon?
Ingenting. Hon visste inte vem jag var.
Jag hade räddat henne och samtidigt förlorat henne.
Det är vad jag har gjort mot henne sen jag träffade henne.
Det måste ta slut.
När Henry tog mig till Storybrooke sa han att jag var räddaren.
Jag förstod inte vad han gjorde.
Han hämtade mig inte för att bryta en förbannelse.
Han tog mig hem.
- Neal hade rätt. - Om vadå?
Man har inte ett hem förrän man saknar det.
Jag har varit med mina föräldrar men ändå inte, och jag har saknat dem.
Storybrooke. Det är mitt hem.
- Vad? - Titta ner.
Jag skulle säga att du har fått tillbaka din magi. Ska vi dra?
Bra jobbat, Swan.
- Du öppnade den. Vänta. - Släpp mig!
- Vad händer när jag hittar min son? - Du ville ju glömma.
Först måste jag veta om han förlåter mig.
- Ja. - Ja, men vadå?
Säg det, annars får du aldrig åka.
Han dör.
Han förlåter dig. Han älskade dig.
Han dog för att rädda oss alla. Låt det inte ha skett förgäves.
Jag kan förändra det som hände.
Du tror att du kan ändra framtiden, men du kan göra den värre.
Jag älskade också honom. Jag ville rädda honom.
Han dog som en hjälte. Ta inte det ifrån honom.
Du måste dricka brygden.
Du måste glömma allt jag har sagt.
Vad fasen gör jag här inne?
Berätta för henne så hon inte flippar ur.
- Vart ska du? - Jag måste träffa några personer.
Emma!
- Du svarade inte på mobilen. - Jag har det bra. Jag är hemma.
- Så du tänker inte åka? - Jag ska ingenstans.
- Stannar vi i Storybrooke? - Ja, grabben.
Det är här vi hör hemma. Vår familj är här.
Mamma. - Pappa. Jag har saknat er.
- Vänta, är du prinsessan Leia? - Bra alias.
- Det var ett nödläge. - Nu är du officiellt en av oss.
- Äntligen en sagoprinsessa. - Ja.
Mitt första önskemål som prinsessa...
- Jag vill veta vad bebisen heter. - Jaså, det? Är du redo?
Ursäkta! Kan jag få allas uppmärksamhet?
Den här kröningsceremonin är nåt vi har sett fram emot länge.
Vår sons födelse har varit en stor glädjekälla för vår familj.
Vi ska döpa honom efter en hjälte.
Någon som räddade oss alla.
Vi älskade honom och han älskade oss.
Invånare av Storybrooke...
...det är en stor glädje för oss att presentera er för vår son...
Prins Neal.
Trevligt att träffa dig, Neal.
Tror du att Rumpelstiltskin har rätt? Jag är i boken nu.
Han sa att allt annat skulle bli normalt. Tror du att det är det?
Han har rätt. Annars hade jag kommit ihåg tösen jag kysste i baren.
- Hur bevisar det något? - Jag vet hur du kysser.
Jag hade följt efter henne, men det gjorde jag inte.
- Livet fortsatte som vanligt. - Ja, det måste ha varit rommen.
Allt är som vanligt igen. Du är en jäkla hjälte, Swan.
Det är du med. Jag ville tacka dig, Killian.
Du hämtade mig i New York. Om du inte hade gjort det...
Det var det rätta.
Hur gjorde du det? Hur kom du till mig?
Förbannelsen var på väg. Jag seglade så fort jag kunde med Jolly Roger.
- Seglade du ifrån förbannelsen? - Jag är en sjujäkla kapten.
När jag var utom förbannelsens räckvidd-
- visste jag att man kunde resa mellan världarna igen.
- Så jag behövde magisk böna. - De är inte lätta att få.
Jo, om man har nåt i utbyte.
- Och vad var det? - Jolly Roger förstås.
Bytte du bort ditt skepp för mig?
Ja.
Det är en stor ära att förrätta vigseln för det här underbara paret.
Vill ni läsa upp era löften?
Rumpelstiltskin... Det vi har...
Det har aldrig varit lätt och jag har förlorat dig så många gånger.
Jag har förlorat dig till mörker och svaghet.
Och slutligen till döden.
Nu inser jag att jag inte har till- bringat mitt liv med att förlora dig.
Jag har tillbringat mitt liv med att hitta dig.
Belle, när vi möttes...
...var jag inte bara oälskad och oförmögen att älska.
Jag var kärlekens fiende.
Kärlek hade bara gett mig smärta.
Jag hade rest höga murar, men du rev ner dem.
Du tog mig hem.
Du gav mig ljus i mitt liv, och jagade bort allt mörker.
Jag lovar att aldrig glömma avståndet mellan det jag var...
...och det jag är.
Jag är skyldig dig mer än jag kan uttrycka.
Hur du kan se mannen bakom monstret....
- ...kommer jag aldrig att veta. - Men det monstret är borta.
Mannen under honom kanske har sina fel...
...men det har vi alla.
Och jag älskar dig för det.
Ibland har den bästa boken det dammigaste omslaget.
Ibland är den bästa tekoppen kanststött.
Vi sätter oss här.
- Den onda drottningen. - Hon har förändrats.
Hon är inte samma person längre. Stanna kvar här.
Regina, det finns något du borde veta.
Jag tog med någon från det förflutna.
Det är en kvinna, och hon tror fortfarande att du är...
- Ond. - Jag vill presentera er.
- Om hon träffade dig skulle hon se... - Jag förstår.
- Regina, jag presentera dig för... - Marion?
Marion?
Robin?
Jag trodde att du var död och att jag aldrig skulle få se dig igen.
- Mamma? - Roland!
Mitt barn! Roland!
Du...
Gjorde du det här?
Jag ville bara rädda hennes liv.
Du är precis som din mor. Du tänker aldrig på konsekvenser.
- Jag visste inte. - Självklart inte.
Det är bäst för dig att du inte tog med nåt annat tillbaka!